Ez itt Hibbant-sziget,
a legjobban őrzött titok a világ... hát, zordabb felén.
Szépnek nem mondanám ezt a rakás ázott sziklát,
viszont egy csomó meglepetést tartogat.
Csodálatos nálunk az élet, csak nem a nyúlszívűeknek való.
Más népeknél az olyan hobbik dívnak, mint a fafaragás meg a hímzés,
ellenben mi, hibbant-szigetiek
egy elég különös sportot kedvelünk:
a sárkányversenyt!
Jaj, bocsika, Halvér! Erre vágytál?
Az az enyém volt, Takonypóc!
Dobom, baba! Még sose voltál ilyen eszelősen csinos, mint ma.
Gyerünk, Kova! Facsarja az orrom a bűz.
Még mindig utál. Na, suhanjunk innen, Böff!
Ez az!
Szép!
9 van az ikreknek! Astridnak nincs, csak 3!
Halvérnek és Takonypócnak pedig nincs egy se.
Hablaty meg,
ő nincs sehol.
Elijesztetted őt, Pléhpofa, a szónoklataiddal.
Alszol, Takonypóc? Ők fognak győzni!
Imádom Kőfejt. Hadd örüljön!
Észnél vagy? Hisz élve el akart temetni!
De csak pár órára.
Régen nem volt épp békés a viszonyunk a sárkányokkal,
de annak 5 éve vége.
Most itt laknak velünk. És mi gondoskodunk a kényelmükről.
Vannak luxusistállók, önutántöltő abrakadagolók,
és multifunkciós sárkánymosó.
A tűzvédelmi rendszerünk is a legkorszerűbb, azt kijelenthetem.
- Bélhangos, itt az idő. - Rendben. Utolsó kör!
A fekete bárány! Gyerünk, Viharzó! Ezzel még nyerhetünk!
Gyerünk!
Röpülj, Bütyök!
Gyorsan, gyorsan!
Itt a nagy pillanatod. Kellemes repülést!
Fel! Fel! Fel!
- Ne! - Ez az! Szép volt, Bütyök!
Dobom, kedvesem! Ez tízet ér!
A fekete bárány!
Mindent Kőfejnek adtok?
- Totál nyerő vagyok! - Együtt győzünk.
Ne!
- Senki nem állíthat meg! - Én igen. Együtt repülünk, észlény.
Nem lesz a tied minden dicsőség!
- Gyerünk, Astrid! - Én jövök! - Mindent elrontasz!
- A fekete mindent visz! - Megvan!
- Astrid! - Szép volt!
Így küzd az én leendő menyem!
- Bocs! - viharzó!
Így 13! Astrid nyerte a versenyt!
Hibbant-sziget tényleg eszményi hely lett.
Sokat güriztem érte, de megérte.
Azért is, mert így, hogy a vikingek sárkányháton szállnak,
sokkal nagyobb lett a világ.
Ez az!
Mi legyen, pajti? Megpróbáljuk még egyszer?
Fogatlan! Nem lesz semmi baj.
Mehet?
Nem!
Szép!
Ez káprázatos!
Ez viszont nem káprázat. Fogatlan!
Jaj. ne!
Ez aztán jól ránk ijesztett.
A szóló siklórepüléseden még dolgoznunk kell, pajti.
Hiába, a rögzített műfarokkal közveszélyesek a vészhelyzeti manővereid.
Úgy néz ki, találtunk még egyet.
Mit akarsz? Hogy bocsánatot kérjek?
Arról szól a duzzogás, nyiff-nyaff pityogó?
Adok én neked!
Nem volt még elég?
Érzed már az őszinte megbánásomat?
Elég, hagyd abba, nem bántanál te egy féllábú...
Jó, igaz, igazad van. Győztél. Legyőztél.
Padlón vagyok. Micsoda küzdelem! A sárkány és a viking újra ellenségek!
Vad harc bontakozik ki köztük...
Tudod, hogy ezt nem lehet kimosni.
Mi legyen a neve?
"Sárkányhónalj." Megvéve.
Mit gondolsz? Lehet, hogy találunk pár fanyesőt ebben az erdőben?
Vagy egy kósza suttogó halált a sziklák között?
Ki tudja? Még az is lehet, hogy végre rábukkanunk egy másik éjfúriára.
Az nagy dobás lenne.
Szóval mi legyen? Menjünk tovább?
Üdvözletem, kisasszony! Te meg hol jártál?
Szia!
Csak megnyertem egy versenyt, szokás szerint.
Izgalmasabb kérdés, hogy te hol jártál.
- Ahol apám se jár. - Jaj, mi volt már megint?
Ezt imádni fogod.
Felébredek, süt a nap,
rettenetes rémek dalolnak a háztetőn.
Leballagok reggelizni, nyugi van, szép az élet, és akkor:
"Fiam, beszélnünk kell."
"Ne most, apa. Erőt kell gyűjtenem az egész napos semmittevéshez."
Na jó, először is én nem így beszélek. Kit utánzol te?
És a másik: Miért csinálod ezt közben a válladdal?
Kösz, nagyon hízelgő, ahogy eljátszol engem.
Na, szóval. Apám:
"A falu hőse vagy, és én büszke vagyok rád."
"Jaj, kösz szépen, apa. Én is rendesen el vagyok telve magamtól."
- Mikor csinálok én ilyet a kezemmel? - Pont most csináltad.
Na jó. De most maradj nyugton!
Ez most komoly.
"Felnőttél, és mivel jobb utódot egyetlen főnök sem kívánhat,
- úgy döntöttem..." - Te leszel a főnök! Istenek!
Ez oltári jó!
Tönkremegy a rugótekercsem. Nagyon érzékeny a kalibrálása.
Szóval...
nálam most ez a helyzet van.
- Mit feleltél neki? - Semmit.
Mire kettőt pislogott, eltűntem.
Egy főnök tényleg elég elfoglalt.
A térképet biztos félre kell tenned,
és Fogatlannal is nekem kell majd foglalkoznom, de...
Nem való ez nekem.
Folyton szónokolni, tervezgetni, döntéseket hozni, ez apám műfaja.
Ne így nézd a dolgot. Te leszel a vezér. Ez nagyon nagy szó.
Én el lennék ájulva.
Én nem vagyok olyan, mint te. Te pontosan tudod, ki vagy.
Mindig is tudtad.
Én még keresgélek. Azt tudom, hogy nem apámra ütök.
Anyámat meg nem ismertem.
Akkor most ki vagyok?
Tudod, Hablaty, amit te keresel, az nem kívül van.
Hanem odabent.
Ott kellene megtalálnod.
Lehet. De látnunk kell...
azt is, ami az orrunk előtt van.
Hablaty...
Maradj közel!
Mi történt itt?
- Jól van, nyugi, pajtás! - Hablaty!
- Tűz! ' Vigyázz!
Hablaty!
A farkára!
Kötelet a lábaira!
- Ez az, aminek látszik? - Ne!
Viharzó!
Mit csináltok vele?
Visszajöttek.
Hogy be ne rottyantsak!
Ez tényleg egy éjfúria.
Mi meg azt hittük, kipusztultak. Úgy néz ki, ránk mosolygott a szerencse!
Drákónak biztos nincs még ilyenje
- a sárkányseregében. - Sárkánysereg?
Nem akarunk balhét.
Akkor nem kellett volna ellopnotok a sárkányainkat,
és ezt tennetek az erődünkkel!
- Miről beszélsz? - Minket vádoltok ezzel?
A sárkányfogás elég nehéz munka anélkül is, hogy ilyen széplelkű sárkánylovasok
- elengednék a zsákmányt. - Milyen széplelkű...?
Vannak más sárkánylovasok is?
A tolvaj haverodon kívül? Te mondd meg!
Hiába van nektek jégköpő sárkányotok,
nekünk szállítanunk kell.
Hogy magyarázzuk ki ezt Drákó Verdung előtt?
Drákó milyen dung? Egy árva szavadat se értem.
Drákó holnapra egy szállítmány sárkányt vár tőlünk a seregéhez.
És nem nagyon szereti a kifogásokat.
Ezt kaptam tőle legutóbb, amikor üres kézzel mentem.
És azt ígérte, a jövőben nem lesz ilyen elnéző.
Mi nem tudunk semmit se a sárkánytolvajról, se a jégköpő sárkányról,
se az eszelős főnököd sárkányseregéről, világos?
Engedd el a sárkányunkat, és elmegyünk,
kedves mogorva, ellenséges ismeretlen.
Én modortalan!
Eret vagyok. Eret fia Eret.
A legjobb sárkánycsapdász a világon.
Azt hiszem, ezt mondhatja magáról, aki elfog egy éjfúriát.
Ő pedig Fogatlan, aki viszont azt mondja, hogy elmegyünk.
Mind ezt mondják. Elkapni, fiúk!
Viharzó! Állj fel!
Úgysem tarthatjátok meg a sárkányaitokat, halljátok?
Drákó el fog jönni az összesért!
Gyerünk, Bütyök!
- Szevasz, Pléhpofa! - Szép napunk van.
Modorgóc! Jó verseny volt! Bocsánat, Ack asszony.
- Nem jött meg? - Biztos elérte a világ szélét, és túlrepült.
Tényleg rá akarod bízni a falut? Ráérnél még a visszavonulással.
Megállja a helyét, meglátod.
Meg is jött!
Hibbant-sziget büszkesége!
Aki végre kegyeskedik szerszámot fogni. Éljen!
Bocs, feltartottak. Apa, beszélhetnénk?
- Reszketsz, hogy elmondhass valamit? - Nem pont úgy, ahogy gondolod, de igen.
Örülök! Jól figyelj! 1. lecke:
Egy főnök számára a népe az első. Úgyhogy... 41!
Beszélhetnénk négyszemközt?
Itt vagyok! Én következem!
- Szeretnék veled... - Bocsánat. Reggel óta várok.
Szóval: egy emelt ülésűt kérek,
amin sok tüske van, és óriási nagy a málhatartója.
- Megoldjuk. - Apa, azt hiszem, ez most egy picit fontosabb a nyeregosztásnál.
2. lecke: nincs jelentéktelen munka, ha néped szolgálatáról van szó.
- Bocsáss meg, Morga. - Meghallgatnál?
Morga! Már megint hagytad kihűlni a tűzhelyet!
Végeztem! Keresek neked másik gazdát.
Nesze, fogd! Vidd, ami kell.
De apa, tényleg tudnod kell erről az új földről, amit találtunk.
- Megint egy? - Új sárkányok? - Nem volt időnk körülnézni.
Az ottaniak nem voltak túl barátságosak.
Egy éjfúria meg egy siklósárkány láttán nem ugráltak az örömtől?
Ez most más volt. Nem a szokásos "szaladjunk, hadd lobogjon a hajunk"-dolog.
Az ottaniak csapdászok voltak.
- Sárkánycsapdászok. - És az erődjüket szétrombolták!
Hatalmas jégtüskékkel. Nagyon durva volt!
Sose láttam még olyat. Ráadásul azt hitték, hogy mi tettük!
Jó lesz vigyáznotok, mert egyszer nem ússzátok meg ép bőrrel!
Nem mindenkinek tetszik az életmódunk.
Jól beszél Bélhangos. A mieink az elsők.
Meg hát ezentúl sok fontosabb dolgod lesz.
Ha megtettük a nagy bejelentést!
Szerveznek egy sárkánysereget.
Vagyis az szervezi, akinek dolgoznak.
Dárkó Véres Durung vagy hasonló a neve.
A képemtől lesz véres a durungja, ha rámozdul a sárkányomra!
- Vagy az enyémre! - Hallgass, észlény!
- Gyönyörű észlény. - Igen.
Verdung? Drákó Verdung?
Igen. várjunk!
Ismered?
- Be a sárkányokkal! - Miért? - Kapukat bezárni!
- Viharkapukat le! - Mi ez a pánik?
Gyerünk! Hallottátok! Lezárás!
Se sárkány, se ember nem megy sehova, amíg engedélyt nem adok rá!
Csak mert egy régi ismerősöd valahol messze bajt kever?
Azért, mert Verdung eszelős!
Olyan, aki nem ismer kegyelmet.
És ha sárkányhadserege van, az istenek Óvjanak minket.
- A karámokba velük! - Menjünk vissza a csapdászokhoz.
Kövessük őket Drákóhoz, és beszéljünk a fejével.
- Nem. Megerősítjük a falut. - A békét kell őriznünk!
A béke már oda van. Háborúra kell készülnünk.
Háborúra? Ha Drákó el akarja venni a sárkányainkat,
nem az a megoldás, hogy itt várjuk.
Menjünk el hozzá, és tárgyaljunk vele.
Vele nem lehet tárgyalni.
Most Hibbant-sziget sorsa a tét.
Egy főnök védje meg az övéit.
Istállókat lezárni! Retesszel!
- Ne csináld! - Muszáj. - Erre!
Gyorsan!
Hablaty!
Húzz bele!
Hablaty!
Legyen nyitva a szemetek!
Ilyen széllel hajnalra elérünk Drákóhoz,
jó lesz hát, ha gyorsan megtöltjük a hajót sárkányokkal.
- Most nem válogathatunk. - Eret! - A semminél minden jobb, bármilyen...
Sárkány! A far mögött balra!
Hálót rájuk! Leszedjük őket!
Most nem szöktök meg. Tűz!
- Tölts! - Tölts! Berepül!
És én még azt hittem, hogy itt maradunk üres kézzel.
Nem. Ma mázlitok van. Feladjuk.
Itt egy éjfúria, egy siklósárkány
és a két legjobb sárkánylovas Luk Tuktól nyugatra.
A főnököd meg fog dicsérni.
- Szabad lesz? - Bolond vagy?
Fogatlan, marad.
A sárkányok nem bírják a szűk helyeket, úgyhogy kint maradnak veletek.
Nem lesz gond velük.
Ha nem csináltok ilyet. A hajó fából van,
a tenger mély... Jól tudtok úszni?
Nem.
Jut eszembe: egy fogoly, az fegyvertelen.
- Miféle terv ez? - Ilyen fegyver kéne minden sárkánycsapdásznak.
Az egyik végén szörnyennagyrémség-nyál folyik,
a másikon fertelmescipzárhát-gáz tör ki.
Annak aztán elég egyetlen szikra, és...
Ezt mondom.
A legvadabb sárkány is megszelídíthető, ha elfogad minket.
- Igaz, pajti? - Add ide!
Mi ez? Játszol velünk?
- Nem játszom. Beszélni akarok Drákóval. - Minek?
Ráveszem, hogy bánjon máshogy a sárkányokkal.
- Meggyőző tud ám lenni. - Ha elnyered a sárkány bizalmát,
attól fogva bármit megtesz neked.
- Itt ugyan senkit nem győzöl meg. - Titeket meggyőzlek.
Itt és most.
Szabad?
Sárkánylovasok!
Tegyél le! Takonypóc! Mi a fenét csinálsz?
Szolgálok és védek!
- Mik ezek a hálók? - Hékás! Ez meleg...
volt.
Gyönyörű férfi.
Tiéd leszek.
Tessék.
Ne lőj!
- Titeket mi szél hozott ide? - Azért jöttünk, hogy megmentsünk!
- Nincs szükségem megmentésre. - Elég!
Nem gondolod, hogy véletlenül rossz hajóra szálltál?
Eret vagyok. Eret fia Eret!
Szedjétek le rólam!
Ki kér még ilyet?
- Sejtettem. - Hablaty, nyeregbe!
- Hazamegyünk. - Nem.
- Ilyen felelőtlen... - Csak védem a sárkányokat, és megelőzöm a háborút!
- Mi ebben a felelőtlenség? - Drákó mindenképp háborút akar!
Egyszer régen a törzsfők összegyűltek,
hogy tanácskozzanak a sárkányveszélyről.
Megjelent köztünk egy messzi országból jött furcsa idegen,
egy hegekkel borított, sárkánybőr köpenyes férfi.
Nem volt nála fegyver,
halkan beszélt, és azt mondta,
ő, Drákó Verdung egyszerű közember,
aki eltökélte, hogy megszabadítja az embereket a sárkányoktól.
Azt mondta, parancsolni tud a sárkányoknak, és hajlandó megvédeni minket tőlük,
ha mind meghajlunk előtte,
és követjük Őt.
- Dilis! - Jó vicc!
Mi is nevettünk.
De ő a köpenyébe burkolózott és így kiáltott:
"Majd meglátjuk, mire mentek nélkülem!"
A tető abban a percben lángra lobbant,
páncélos sárkányok ereszkedtek le,
és porig égették a termet.
Egyedül én maradtam életben.
Aki esztelenül gyilkol, arra nem hatnak az ész érvei.
- Lehet. - Hablaty! - Akkor is megpróbálom.
Rábeszélésben jó vagyok.
Ha téged meg tudtalak győzni, akkor őt is sikerülni fog.
Indulj!
- Gyerünk! - Nem! Te hazaviszed a többieket.
Nem tűrök több engedetlenséget!
- Minden szép! - Kőfej!
Megyek már!
Ne félj, pajtás. Megvédelek tőlük, senki nem bánthat.
Ígérem.
Ne már, apa! Most ez komoly?
Jól van.
Semmi kapkodás.
Nyugalom!
Fogatlan!
Nem hagyhatod ott a sárkányomat! Nem tud egyedül repülni, megfullad!
Mentsük meg a sárkányomat!
Ki vagy?
A sárkánytolvaj?
Drákó Verdung?
Érted egyáltalán, amit beszélek?
Fogatlan! Jól van, jól van.
Én is örülök neked, pajti. Nagyon aggódtam ám érted.
Hablaty?
Lehetséges ez?
Ennyi hosszú év után?
- Nem tudom elhinni. - Tudnom kellene...
Tudnom kéne, ki vagy?
Nem, hisz még kisbaba voltál.
De egy anya nem felejt.
Gyere!
Önfejű! Akárcsak az anyja!
- Az se tudott veszteg maradni! - Sajnos húszéves!
És viking. Ez ritka rossz kombináció!
Ha meggondolom, te milyen makacs és önfejű voltál annak idején,
rádöbbenek, hogy nem változtál.
Ismered őt, Bélhangos. Sose adja fel.
És ha Hablaty megtalálja Drákót, mielőtt utolérjük...
Nem lesz neki semmi baja, amíg vele van a hátas állata. Hisz az egy éjfúria!
Keresd őket, Fejtörő!
Siess!
- Állj meg! Várj! - Erre! - Gyere vissza!
- Gyere! - Nem lehet ilyet mondani valakinek, aztán elszaladni!
Te lennél az anyám? De hát...
- Ez tiszta őrület, nem érted? - Gyere gyorsan!
Válaszokat várok!
Hol voltál ennyi évig?
Mit csináltál eddig?
Nekem azt mondták, meghaltál!
Mindenki azt hiszi, hogy felfaltak a...
Ezen a helyen rejtőzöl 20 esztendeje?
Sárkányokat mentesz.
- Ez hihetetlen. - Nem is vagy mérges?
Mi? Nem. Nem tudom.
Nehéz ezt hirtelen felfogni. Nem minden nap tudja meg az ember,
hogy az anyja egy dilis, elvadult, mániákus sárkányvédő.
De legalább nem vagyok egy unalmas valaki, igaz?
Hát, igen, ezt az egyet mindenképp el kell ismernem.
Tetszik a hely?
Nem találok szavakat.
Szabad?
Gyönyörű!
Ez hihetetlen!
És lehet, hogy ő az utolsó éjfúria.
És nézd! Egyidős veled!
Nem csoda, hogy jól kijöttök.
Visszahúzható foga van!
- Hogy tudtál egy... - Az erdőben találtam.
Meglőtték, sebesült volt.
Ennek a zablagyarnak levágta a lábát Drákó Verdung vaskelepcéje.
Az esőszelőnek borotvaháló vágta el a szárnyát.
Ezt a szegény nyökkdöcöt pedig
megvakította egy ágcsapda.
Azután sorsára hagyták szegény párát.
Na és ez? Ez is Drákó vagy a csapdászai műve?
Igen...
Hát, bármilyen furcsa,
de én voltam az, aki meglőtte őt.
De már lerendeztük. Kvittek vagyunk.
Igaz, pajti? Nem akartál egészben megmenteni, kölcsönkenyér visszajár!
Így hát: műláb!
És mit szólt apád az éjfúria barátodhoz?
Nem igazán volt elragadtatva.
De aztán megváltozott.
És nem csak ő. Hamarosan a faluban mindenkinek lett saját sárkánya.
- Bár igaz lehetne. - Tényleg.
Hidd el, én is próbálkoztam. De az emberek nem tudnak megváltozni, Hablaty.
Vannak köztünk, akik egyszerűen másfélének születtek.
Fel a fáklyákat!
A falu törvénye az volt: "ölj vagy halj",
de én hittem, hogy lehetséges a béke.
Ne! Ettől csak még rosszabb lesz!
Nem sokan osztották a véleményem.
Hablaty!
Aztán egy este egy sárkány betört a házunkba,
és ott talált téged a bölcsőben.
Rohantam, hogy megvédjelek.
De amit láttam, azt bizonyította, amiben mindig is hittem.
Nem egy ádáz bestia állt ott,
hanem egy értelmes, jóindulatú teremtmény.
A lelke az én lelkem tükre volt.
- Valka! Fuss! - Ne! Ne csináld!
Jövök!
- Ne! Pléhpofa! - Valka!
Pléhpofa!
Valka...
Te és apád akkor meg is halhattatok volna,
mert én nem tudtam megölni egy sárkányt.
Úgy tűnik, ez örökletes.
Gyötört, hogy nem vagyok veled,
de azt hittem, így biztonságosabb neked.
- Hogy menekültél meg? - Felhőugró nem akart bántani engem.
Biztosan úgy gondolta, hogy én ide tartozom.
Erre a helyre, ahol a nagy gnúvad él.
Ez az alfa sárkányfaj.
És ő a legutolsó példányok egyike.
Minden fészeknek van királynője, de ez itt a legfőbb úr, a sárkánykirály.
Ez a kecses óriás jeges leheletével fészket épített,
menedékhelyet minden sárkány számára.
Hát ő a jégköpő?
- Ő a felelős a sok pusztításért? - Csak megvéd minket.
Ő a mi gyámolítónk és parancsolónk.
No persze a kicsik kivételek.
Ők nem hallgatnak senkire!
Immár 20 esztendeje lakom itt köztük, Hablaty.
Megismertem a titkaikat.
Tetszel neki.
- Biztos éhes vagy. - Tudnék enni.
Helyes. Itt az etetés ideje.
Nem tetszik ez nekem. Már vissza kellett volna érniük.
Nekem se tetszik, hogy ott kellett hagynom Eret fia Eretet. Az álompasimat!
- De édes, neked növesztettem arcszőrt. - Én is.
És ha Drákó lelőtte őket? Mi van, ha segítségre várnak?
- Meg kell keresnünk őket. - Mi? Pléhpofa azt mondta...
Mindegy, mit mondott, ha elfogták őket! Gyertek!
- Visszafordulunk? - Nincs hova mennünk, nincs mit eladnunk.
És fejünk se lesz sokáig. Ha nem találunk Drákónak sárkányokat, de gyorsan...
Vigyázz, mit kívánsz!
Eret fia Eret!
- Mi folyik itt? - Emberrablás. - Őt én akarom vinni! Lécci, lécci!
- Megmutatod az utat Drákóhoz. - vezessek sárkánylovasokat Drákó táborába?
- Inkább a halál. - Kérésed parancs. viharzó, ereszd!
Ügyes sárkány!
Viharzó, hozd!
Jól van! Meggyőztél! Elvezetlek titeket Drákóhoz!
Ez mindig bejön.
- Arról volt szó, hogy eszünk. - Eszünk is!
Aztán felfedeztem ezt a szigetcsoportot.
Tessék.
Ha idefent vagyok, nem érzem a hideget, csak azt, hogy az ember itt annyira...
Szabad.
Ilyen érzés sárkánynak lenni, Hablaty.
Az szép és jó, hogy sárkánynak tartod magad,
de tudsz-e repülni?
Jaj. ne!
Ez az! Majdnem!
Most kis híján sikerült!
Hihetetlen.
Te se voltál rossz.
Hát mindig is rám hasonlítottál.
És én nem voltam melletted.
Bocsáss meg nekem, Hablaty.
Nem kezdhetnénk elölről?
Adsz egy új esélyt?
Továbbadnám neked mindazt, amit 20 év alatt megtanultam.
Például...
Ez jól jön az éles kanyaroknál.
Te tudtál erről?
Minden sárkánynak vannak titkai.
És én mindet megmutatom neked.
Megfejtünk minden rejtélyt, felkutatjuk az összes fajt mi ketten
mint anya és fia!
Ez a tudás, ami csak kettőnké, összeköt minket.
Ez tesz téged azzá, aki vagy.
És engem is. Teszünk róla, hogy másként nézzen a világ a sárkányokra.
És ők háborítatlanul, békében élhessenek.
Igen,
ez nagyon jó lenne.
Ez remek! Együtt megyünk el Drákóhoz, együtt beszélünk vele!
Micsoda? Dehogyis beszélünk mi Drákóval.
- De... - Nem. Megvédjük a mieinket.
Gyere, ideje visszamennünk.
Megmutattam a helyet. Parancsold le ezt rólam!
Sose vedd el a sárkányjátékát! Hát még ennyit sem tudsz?
Mivel érdemeltem ki ennyi csapást?
Mi van a víz alatt?
Nagyméretű buborékok: hatalmas tüdő.
Hidegtengeri faj.
Szerintem ez egy 5-ös osztályú leviatán. Talán 6-os.
Bütyök!
Drákó!
Eressz!
Mindig öröm találkozni veled, barátom. Idefent melegszel?
Amint látod, pontban határidőre meghoztam az újabb sárkányokat.
- Ahogy ígértem. - Ez felébred!
Segítsetek!
Eresszétek!
- Kampós! - Mit művelsz?!
Mostantól az enyém vagy.
És ráadás gyanánt elhoztam neked a lovasaikat is.
- Őket ingyen adom. - Micsoda? Viccelsz?
- Pedig olyan cuki voltál! - Kiderült, hogy ezek egész sokan vannak.
- Hányan? - Mégsem fogta el őket.
- Hányan vannak? - Százával. Egy szigetnyien.
De nem kell aggódnod miattuk. Hamarosan begyűjtik őket az embereim.
Nem tudják meg, hol rejtőztök, hidd el.
De megtudják! Keresnek minket, és vannak nyomkövető sárkányaik.
- Ha bántasz minket, Hablaty szétrúgja... - Hablaty?
Az egy senki. Tényleg. Bízz bennem!
Épp csak Termetes Pléhpofa fia. Hibbant-sziget leendő főnöke.
És a valaha élt legnagyobb sárkánymester!
Sárkánymester?
Én és csak én parancsolok a sárkányoknak!
- Tévedsz. - Bocsi!
És ha nem engedsz el minket azon nyomban,
akkor Hablaty idejön az éjfúriáján,
és porrá égeti az egész flottádat.
Akkor nyafizhattok, mint a kisbabák.
- Szép és vicces. - Ez jó volt.
Mint a kisbabák. Mert azok mindig nyafiznak. Amíg picik.
Először egy lovas volt csak. Most már mind azok, az egész sziget.
És te idehoztad őket!
- Drákó! - Befejeztük a készülődést!
Most rögtön meg kell támadnunk a sárkánylovasok fészkét!
Végzünk az alfájukkal!
Azután elfoglaljuk Hibbant-szigetet!
- Drákó! - Ez pusztuljon!
Drákó...
viharzó!
Ne!
Nem, pajti, nem várhatjuk tétlenül, hogy Drákó megtámadjon itt minket.
Elmegyünk hozzá.
Gyere!
- Nyugi. - Ez nem igaz! Hogy jöttél te be ide?
- Ahogy most kiviszünk. - visztek? - Jöhettek.
- Gyerünk! - Apa, várj! El kell mondanom valamit.
- Majd elmondod útközben. - Ez nem olyan útközbeni jellegű dolog.
- Sok a szöveg. - Ez a "világrengető" kategóriába tartozik.
Azt is ismerjük.
De ez most nem olyan, mint a többi meglepetés. Ennek örülni fogsz.
Garantáltan. De kicsit le kéne nyugodnod.
Ezt itt, azt hiszem, kár lenne kihagynod.
Ajaj!
Apa, figyelj, szerintem tedd el a kardot.
Tudom, mi az első kérdésed, Pléhpofa.
Hogy hogyan tehettem ilyet.
Mért tűntem el 20 évre, miért nem mentem vissza hozzád?
A fiunkhoz?
Jelezte bármi is, hogy meg tudsz változni, Pléhpofa?
Vagy bárki a faluban?
Százszor kértelek, hogy vessetek véget a harcnak,
legyen béke, de ki hallgatott rám?
Ezért nem nősültem meg.
Ezért és még egy okból.
Sajnálom, hogy egyedül kellett felnevelned Hablatyot.
De úgy gondoltam, jobb neki nélkülem.
Most már tudom, hogy tévedtem, de...
Hazudtold már meg a neved, Pléhpofa! Gyerünk!
Ordíts, kiabálj, csak mondj valamit!
Épp olyan gyönyörű vagy, mint mikor elveszítettelek.
- Lehet még rosszabb ez a nap? - Lássuk: jön még a jeges fürdő és a fulladásos halál.
Üdítő élmény lesz. Hölgyeké az elsőbbség.
- Te, gőzölgő rakás sárkány... - Csüccs!
- Fúvass riadót! - Vesd be a tested!
Nesze!
Megint szeretlek.
Lúzer vagy. Ugorj be önként!
Na, meglépünk innen sárkányostul, vagy sem?
Nézzétek meg a csapdákat! Itt vannak valahol.
Bütyök?
- Nem jönnek? - Nem tudom. Csináld!
Tekerd!
Köszönöm, hogy megmentetted az életem.
Remélem, most viszonozhatom.
Rá se fogsz ismerni a falura, anya.
Ahol régen fegyverek, ott most nyergek meg szárnysínek készülnek.
Még sárkányfogászat is van! El se hinnéd, mennyire más lett minden.
A fiunk megváltoztatta a falunkat. Jó kis gyereket hoztunk össze, Val.
Kösz.
Egy kicsit kijöttem a gyakorlatból.
- Ugyan már, tudod, hogy nem a főztödért vettelek el. - Még jó.
Valka húsgombóca halálosabb fegyver a csatabárdnál.
Pár még mindig idebent kopog belőle.
Ha hazaköltözöl a sok sárkányoddal,
Drákónak esélye se lesz ellenünk. Megoldódik minden gondunk!
Csigavér, fiam. Túl sok ez egyszerre.
Persze.
Ezt nagyon szeretem.
Emlékszel a dalunkra, Val?
Hej, tépje vad szél vitorlám
És zúgjon bár bősz orkán
Nem nézek én se bajt, se veszt
Ha otthon te vársz rám
Úgy vezetsz majd
Mint messzi fény Mint...
Mint partra hívó tűzjel!
Bocsánat.
De mondd, hogy szeretsz, míg csak élsz
És hű...
És holtomiglan hű leszel
Bár ékes szóval kérdezel
Ne szóban várd a választ
Én csókkal mondtam néked el
Hogy a szívem téged választ
Mi kincset föld és tenger rejt
Mind felkutatnám néked
- Tényleg? - És égre-földre esküdnék
Hogy ég a szívem érted
Csak nézz reám és nem kell szó
Se esküvés, se bók már S a földön nincs oly drága kincs
Mi többet ér egy csóknál
Ez szebb ajándék mindennél Hiszen kéz a kézben véled
Se bú, se bánat el nem ér Egy boldog tánc az élet!
Hej, jöjjön bár vad forgószél És zúgjon bár az orkán
Nem nézek én se bajt, se vészt Csak otthon várj te rám!
Még bírom! Kész.
Az hittem, meg kell halnom ezért a táncért.
Az azért túlzás lett volna.
Érted, kedvesem,
bármit.
Hazajössz hozzám?
Leszel újra a feleségem?
Teljes lenne a család! Mit felelsz?
Igen.
Remek! Majd én főzök rátok.
De jó, hogy nem fogadtál szót! Úgy most nem lennénk újra együtt.
Fogatlan?
Mi ez?
Jaj. ne!
Val? Val! Nyugodj meg, ne félj.
Újra egy csapat vagyunk. Mi a teendő?
- Meg kell mentenünk a sárkányokat. - Helyes. Segítünk. Gyerünk, fiam!
Bármi is lesz, rohamozzátok a hegyet!
Elő kell csalnunk az alfájukat.
A csapdákat!
Meglepetés!
Mi ez?
Te tényleg mindig meg tudsz lepni engem! Gyerünk!
Utat a sárkánylovasoknak!
Tűz!
Halál rájuk!
Eret fia Eret!
Most fel! Dőlj balra, Eret! Ez az!
Vigyázz!
Ez az!
- Szedjük le őket! - Buksit fel!
Sárkánymester.
- Na, tetszik a sárkánylovaglás? - Nagyon... izgis.
- Te meg hol voltál? - Pótoltuk egy kicsit a lemaradást anyával.
- Ő az anyád? - Már tudod, kitől örököltem a feltűnési vágyamat.
Itt az alfa! Kezdődhet az igazi csata.
Gyerünk, Fogatlan! Mutasd meg nekik, mi tudsz!
Ez az!
Hogy én milyen rég várok erre!
Nem kapod meg a sárkányainkat!
- Csak az alfának engedelmeskednek! - Szerencsére hoztam magammal olyat is.
- Még egy alfa? - Ez 10-es osztályú! 10-es osztályú!
- Ne. - Gyerünk! Győzd le a másik alfát!
- Köszönöm. - Érted, kedvesem,
bármit.
- Ki tudod békíteni őket? - Megpróbálom.
- Gyerünk, Felhőugró! - Te!
Láttalak elégni!
Nekem egy kis tűz meg se kottyan!
Főnök!
Ne!
Mi győztünk. És most...
- végezz vele! - Ne!
Tarts ki! Indulj, Fejtörő!
- Gyere, Bélhangos! - Követlek, Pléhpofa!
Ne!
Megállj!
Ez volna a nagyhatalmú sárkánymester?
Termetes Pléhpofa fia?
Micsoda szégyen ez apádnak!
Ekkora pusztítás, és mivégre?
Hogy megállíthatatlan lehess? Hogy uralhasd a világot?
A sárkányok szelíd, jóindulatú teremtmények,
és szeretnek minket.
Széttépni szeretnek.
Én nagyon jól tudom, milyen rettegésben élni.
Milyen, amikor porig ég a falud,
és nem marad senkid.
Kölyök voltam még,
egy nincstelen árva,
mikor megfogadtam, hogy legyőzöm a félelmet a sárkányoktól,
és felszabadítom e világ lakóit.
És mire kell a sárkánysereg?
Csak sárkányokkal lehet legyőzni a sárkányokat.
Vagy talán arra kellenek, hogy legyőzd az embereket.
Hogy uralkodhass azokon, akik követnek,
és elsöpörhesd azokat, akik nem.
- Okos fiú. - A világ békét akar.
És mi, hibbant-szigetiek megtaláltuk a megoldást.
- Meg is mutatom neked. - Nem!
Inkább én mutatok neked valamit.
Mi...?
Hablaty!
- Gyere, Bélhangos! - Világos: változott a terv.
Egyetlen sárkány se dacolhat az alfa akaratával.
Így az, akinek az alfa engedelmeskedik,
minden sárkány ura.
Fogatlan?
Pajtás, mi a baj? Mi van veled?
Lásd az igazi erőt!
Az akarat hatalmát mások fölött.
Ehhez képest
te semmi vagy.
Mit mondott?
Fogatlan, ne csináld!
Mi ütött beléd? Ne csináld ezt!
Hagyd abba!
Elég! Térj észhez!
Ne!
Fogatlan!
- Ne! - Hablaty!
- Ne! - Fiam!
Apa! Ne!
Ne!
Apa!
Pléhpofa!
Apa... Nem, te...
Nem!
Nem, nem, nem.
Ne merj hozzáérni!
Kotródj innen!
Tűnj el!
Nem ő a felelős érte. Te is tudod.
A jó sárkányok, ha rossz emberek parancsolnak nekik,
- Ne menj el! - rossz dolgokat tesznek.
Indulás!
Gyertek a Hibbant-szigethez!
- Fogatlan! - Most ne.
Köszöntsenek a valkűrök,
és vezessenek át Odin dicsőséges csatamezején.
Harsogják szívből, haraggal telve a neved,
hogy a Valhalla mélyéből is felzengjen fülünkbe,
s megtudjuk, hogy elfoglaltad helyed
a királyok asztalánál.
Mert nagy ember esett ma el.
Egy harcos, egy törzsfő, egy apa,
egy barát.
Bocsáss meg, apa.
Nem vagyok olyan jó utód, amilyet akartál.
És nem tudom úgy őrizni a békét, ahogy hittem.
Nem tudom...
Korán jöttél a világra.
Parányi kis csecsemő voltál.
Olyan aprócska, olyan törékeny.
Attól féltem, meg sem maradsz.
De apád,
ő nem kételkedett.
Azt mondta, te leszel a legerősebb mindnyájuk közül.
És igaza lett.
A szíved egy törzsfőé, és a lelked egy sárkány lelke.
Csak te tudod kibékíteni a világainkat.
Az a te nagy feladatod, fiam.
Ijesztő volt, hogy apa nyomdokába kell lépnem.
Főleg mert azt hittem, nem vagyok képes rá.
Hogy is lehetnék én olyan nagy ember, mint ő?
Olyan bátor? Olyan önzetlen?
Csak próbálkozni lehet vele.
Egy főnök védje meg az övéit.
Visszamegyünk.
- Mivel? - Elvitték az összes sárkányt.
Nem az összeset.
- Nem akarok meghalni! - Ezek irányíthatatlanok!
Mit nem mondasz!
De nem fogja a gnúvad ezekre is rákényszeríteni az akaratát?
Ezek kicsik. Nem fogadnak szót senkinek.
Ahogy mi se!
Ez rettentően veszélyes!
Egyesek azt is a szemedre vetnék, hogy kidolgozatlan a terved.
De én nem hallgatok senkire.
Tehát... mi a... terved?
- Visszaszerezzük Fogatlant, elzavarjuk Drákót... - Vigyázz!
Satöbbi.
Jó sárkány vagy!
A berendezés!
Hova mész?
A törzsfőtök meghalt.
Pléhpofa?
Nincs, aki megvédjen titeket.
Nem.
Elvitte az összes sárkányt!
A tiétek az alfa. Tereljétek el a figyelmét Fogatlanról!
- Na és... hogyan? - Elfelejtettétek, ki vagyok?
Nincs sárkány, akit ne tudnék megrendszabályozni.
- Kivéve ezt! - Amatőr.
Hablaty!
Micsoda?
- Hordjátok őket! - Jön a fekete!
Tíz pont!
Túléltem!
Meg kell hagyni, tőled tényleg nehéz megszabadulni.
Fogatlan?
Én vagyok az.
Én vagyok. Eljöttem érted, pajtás.
Visszavárlak.
Ő már sose lesz a tiéd.
Mindig az alfáé marad.
De parancsolj, hatalmas sárkánymester,
próbáld meg elvenni!
Másodszorra biztos nem fog hibázni.
Nem hibáztatlak, pajtás.
Kényszerítettek téged.
Magadtól nem bántottad volna.
És engem se bántanál.
HOGY Vagy képes erre?
Kérlek, pajtás. Te vagy a legjobb barátom.
A legjobb barátom.
Ez az!
- Itt vagyok! - Elég!
Megyek!
Mindjárt elérlek!
- Csinálj valamit! - Szét kell választanunk őket.
Ki kell zárnod az alfát.
Megbízol bennem?
Meg tudjuk csinálni.
Te meg én.
Együtt.
Ez az! És most fussunk neki még egyszer!
Adj neki!
Hajrá!
Uralkodj rajta!
- Zárd ki Őt! - Állítsd meg! - Most!
Ne már!
Fogatlan! Most vagy soha!
Gyerünk!
Húzz bele!
Sikerült!
Tartsd sakkban!
Itt a vége.
Biztos?
Ne!
Hablaty!
- Párbajra hívja az alfát! - Hogy téged megóvjon.
Nem! Nem!
Harcolj! Harcolj! Harcolj!
Az ördögbe, mi ütött beléd?
Most már érted?
Ilyen, amikor egy sárkány hűséges hozzád.
- Add most már fel. - Soha!
Támadj!
Küzdj!
Az alfa megvédi népét.
Nem győzök ámulni rajtad, pajti.
Köszönöm.
Tudod,hogy ezt nem lehet kimosni!
Tudtam, hogy visszajössz!
Viharzó!
Ölelgesd meg apucit, Morgi!
- Ki az én drágaságom? - Soha többet ne hagyj el!
Te vagy, igen! Úgy hiányoztál!
Gyere, te! Nem te!
Tisztességesen megrendszabályoztad azt a sárkányt.
Jó csapdász lenne belőled.
Tudod, Fejtörőnek szüksége lenne valakire, aki gondját viseli.
Én?
Örömmel.
Apád épp olyan büszke lenne most rád, mint én vagyok.
Köszönöm. Nagyon örülök, hogy itt vagy, anya.
És itt is maradok.
Látod? Mondtam, hogy odabent keresgélj.
Még mindig nem untad meg? Zseniális poén.
Ide gyere!
A törzsfő hazatért!
Éljen a főnök! Éljen a főnök! Éljen a főnök!
Ez itt Hibbant-sziget.
Egy kicsit lezúzott és elég jeges, de nagyon jó otthon.
A mi otthonunk.
Akik a bajt keverték, vakmerőek voltak és bolondok.
De akik legyőzték őket,
még inkább azok!
Kicsiny nép vagyunk,
de amit képviselünk, nagyobb és fontosabb mindennél a világon.
A béke szószólói vagyunk.
És apránként megváltoztatjuk ezt a világot.
Senki nem lehet erősebb nálunk.
Másoknak csak fegyvereik vannak, és hadseregeik,
de nekünk itt vannak
a sárkányaink!
ÍGY NEVELD A SÁRKÁNYODAT 2
Magyar szöveg: Tóth Tamás